www.DanishBits.org
DETTE ER EN SAND HISTORIE ...
Hold da op.
Glem det.
Hvorfor? - Hun er kendt som hjerteknuser.
Kender du hende? - Nej, men hendes brødre.
Hun er pragtfuld.
Undskyld. Det var min fejl.
Så hvor skal vi hen?
Maidenhead. Jeg kender en ganske munter pub ved floden.
Det ligner ikke en munter pub ved floden. - Nej, vi er vist faret vild.
Sikke en overraskelse.
Du kan ikke gifte dig med ham, Diana. Vi kender ham knapt.
Er vi da særlig kendte? Er der ikke så meget at hente?
Har han nogen penge? Du har faktisk andre muligheder.
Ham Hugh havde et slot i Skotland, ikke? Men hvem gider bo der?
Hold mund. Hun vil flytte til Kenya. - Du skal ikke tysse på mig.
Diana?
Stop nu den snurren og koncentrer dig. Vi taler om hele din fremtid.
Og lykke.
Sagen er ... at jeg bare ved, han er den rette.
Er du all right? - Ja. Hvad med dig?
Det er Milima, en mere raffineret aroma, men den mangler dybde.
Hvad drikker De?
Nairobi Chai, men den er for stærk til hjemmemarkedet.
Hustruer plejer ikke at følge med på indkøbsrejser.
Det er Robins forretning, men jeg vil kende til den.
Hvad er det egentlig, du laver herude, Robin?
Jeg er temægler.
Jeg indkøber te og ´mægler´ den så ... Det kræver, at man er meget dygtig.
Og hvad laver Diana så imens? - Hun tager med.
Det er næsten uanstændigt. - Jeg kan faktisk godt lide det.
Gud gav mænd deres bestilling, så kvinder kunne være lidt i fred.
Robin er faktisk temmelig tålelig.
Det kan jeg ikke få øje på. Det er alt sammen en gåde for mig.
Colin mener: Hvordan i alverden nappede Robin Diana?
Det vil vi alle gerne vide. - Ja, hvordan gjorde du det, skat?
Kan I høre det?
Hvad? Jeg kan intet høre.
Lige præcis.
Det er som i tidernes morgen.
Man skal tro for at overleve herude. - Og det siger du, Don, som er læge.
Jeg tror på mental styrke.
Har I hørt om fangerne på Kome-øen under Mau Mau-oprøret?
De var 60 stuvet sammen i et lille blikskur. Vagten ville ikke lukke dem ud.
Mau Mau-lederen sagde: "Så giver jeg mine folk tilladelse til at dø."
Næste morgen var de alle 60 døde.
Hvordan? - Mental styrke.
De valgte at dø. De vendte ansigterne ind mod væggen ...
Og døde.
Nå ...
Jeg tror, jeg havde valgt at leve.
Åh, jeg har en nyhed. Det er faktisk lidt noget møg.
Jeg kan aldrig mere more mig.
Hvad er det?
Jeg er gravid.
Der er en, der er glad.
Ja.
Meget glad?
Den bedste nyhed nogensinde ... Siden jeg friede, og du sagde ja.
Men nu friede du jo ikke, vel? - Ikke det?
Nej. Du sagde, du var nødt til at gifte dig, før du tog til Afrika.
Ellers ville du blive som en indfødt. - Nå ja.
Men du sagde nu alligevel ja, ikke? - Jo, åbenbart.
Jamen dog.
Tak.
DEN BRITISKE AMBASSADE NAIROBI 1959
Banker Robin nu Colin igen? - Nej.
Kom nu.
Ja! Game, Robin!
Jamen dog. - Colin.
Sikke en overraskelse.
Måske skulle vi røre os lidt. - Åh nej.
Jeg er helt målløs.
Ditto her.
Tak, Victor, vi ses til eftermiddagste.
Du har øvet i smug. - Det er mit første sæt nogensinde.
Skal vi spille en kamp mere? - Nej, jeg stopper, mens jeg kan stå op.
Nu ved jeg, hvordan det er at være dig. - Ja, det er herligt, ikke?
Hvad foregår der? - Hvad er det for nogle dimser?
Mary, du er fantastisk!
Jøsses. - Robin er nok et naturtalent.
Hvad gør du? - Forestil dig, du danser jive.
Hvad er formålet? At se dum ud? - Nej, at styrke mavemusklerne.
Bevæg hofterne.
Er det ikke andet? Skal man bare stå og vugge for sjov skyld?
Uden at nogen gør en selskab? Solovugning.
Se lige.
Går det? - Det er bare for meget tennis.
Det er ikke andet. - Du var ganske god.
Og nu kommer hofnarren.
Jeg trænger til en drink.
En gang til.
Har du det godt? - Ja, fint.
Hvad er planen nu?
Thomas kører mig hjem, fordi Don kommer for at prikke mig igen.
Måske skulle han også give mig et prik. - Er du sikker på, du har det godt?
Ja, det er graviditeten, ikke? Jeg får bare ømme led.
Stakkel. Mine led har det fint. - Ja, for jeg trækker det tungeste læs.
Tager du med mig?
Jamen dog. Nej, jeg har jo et møde i morgen tidlig, så jeg sover her.
Colin ...
Colin.
Colin ...
Colin ... Beklager.
Beklager, gamle dreng, men jeg er ikke helt på toppen.
Du ser også rædsom ud.
Min arm laver ballade. - Lad mig hjælpe dig.
Løft højre arm.
Venstre arm.
Benene.
Jeg kan ikke bevæge mig. Hvad sker der?
Hent is!
Jeg kan ikke få vejret.
Vi må have ham i respirator!
Robin, vi skal have ilt i dig, og det bliver på den brutale måde.
Don ... Hvordan har han det?
Han er stabil. Han er ved at vågne.
Ind her.
Goddag, min skat.
Luften passerer ikke strubehovedet. Derfor kan han ikke tale.
Han siger: Det er lidt noget møg.
Man indånder poliovirussen gennem små dråber i luften -
- ligesom når man bliver forkølet.
Det går ind i blodbanen, ind i centralnervesystemet -
- og angriber en stor gruppe celler i rygmarven.
Resultatet er, at man bliver som en kludedukke.
Man kan ikke bevæge noget fra halsen og ned.
Man kan ikke engang selv trække vejret.
Javel, og ... Hvor længe vil han være sådan her?
Lammelsen er uafvendelig.
Et godt respirationssystem opretholder livet for en stund.
Vi taler om måneder.
Sig mig, hvad vi kan gøre.
Vil du gerne hjem?
Når barnet er født.
Og Robin?
Også ham.
Du ved godt ...
Jeg har set tilstrækkelig mange blive lammede af polio.
Det nådige ved det er, at de ikke lever længe.
Det er ikke noget liv, Diana.
Langsomt ... Pas på respiratorerne.
Og sørg for, at slangerne hele tiden er slækkede.
Meget forsigtigt.
Lad mig lige komme rundt. Slangerne skal være slækkede.
Diana ...
Mrs. Cavendish ...
Ja.
Jeg beklager meget. Det er et dårligt tidspunkt.
Vi har måttet give Deres mand medicin, så kunne De komme igen i morgen?
Det gør ikke noget, hvis han sover. Jeg vil bare gerne se ham.
Jeg ... tror ikke, at det er klogt.
Deres mand har en forbigående depression.
Men jeg vil gerne se ham alligevel.
Jeg beklager meget. Han vil ikke se Dem.
Undskyld mig.
Sådan. - Tid ...
Jeg klarer den selv herfra. Du skal ikke hænge på os.
Hvorfor ikke? Jeg passede jo dig, da du var lille, ikke?
Sagen er, at vi ikke er så velbeslåede.
Jeg har noget opsparing, men indtægterne er små.
Det skal du ikke bekymre dig om. Din familie er min familie.
Det er dejligt at være tilbage. Kom så, lille mand. Af sted med os.
Kom så.
Ma ...
Mu ...
Mig ... Han sagde "mig".
E ... - Siger han "gad"?
Eller "fad"?
"Lad mig ligge ned."?
Han ligger jo allerede. Undskyld, Robin, vi må virke som nogle forfærdelige fæ.
"Lad mig dø i fred."
At tale med Robin var som en rædsom selskabsleg, hvor reglerne er ukendte.
Men fermt at få ham til at sige noget. - Tjo, det, han sagde var ...
Han sagde: "Lad mig dø."
Men det kan vi jo ikke, vel?
Fordi det er utænkeligt, eller vi ikke ved hvordan?
Begge dele.
Jeg har også vendt det med overlægen, og han afviste det helt.
Den slags gør de ikke. - Det skulle vist være en pinefuld død.
Det ønsker jeg ikke. - Selvfølgelig ikke.
Du har altså også et liv. - Det er tilladt at tænke på sig selv.
Op med humøret. Det går udmærket.
Nå, mrs. Cavendish, vi kan rapportere om visse fremskridt.
Vi lærer at synke igen.
Gør vi? - Det er vigtigere, end det lyder.
Lige nu har vi en oppustelig manchet omkring slangen -
- som hindrer mad og drikke i luftrøret.
Hvis vi kan synke igen, kan manchetten fjernes, og luften nå strubehovedet.
Så bliver vi i stand til at tale igen.
Kan der også komme andre fremskridt? - Jeg er bange for, det stopper der.
Hvordan har vi det til morgen?
Vi ville ønske, vi var døde. - Udmærket. Godmorgen, Paddy.
Han kunne jo ikke fortsat være navnløs.
Så jeg har besluttet at kalde ham Jonathan.
Jeg håber, at det i orden.
Han ser ikke engang på ham.
Han kan ikke holde det ud.
Det ved du ikke.
Jo, jeg gør.
Jeg ved alt, hvad han tænker.
Hver gang, jeg kommer her, håber jeg på en forandring.
Men han kan ikke holde ud at se på sin egen søn.
En gammel præst, jeg engang kendte, en meget from mand -
- plejede at sige: "Dem, som Gud elsker højest, lader han lide mest."
Vi kender ikke Guds tanker, men vi kan være sikre på -
- at hvad der end sker os, så indgår det i hans plan.
Hvabehar?
Kom tættere på. - Tættere på? Javist.
Ja, men så -
- må jeg se at komme videre.
Jeg gætter på, at du ikke tror.
På hvad?
Gud er en spøg.
Nej, kammerat. Gud er en spøgefugl.
Se bare det narreværk, han har lavet ud af os to.
Hvordan kan man leve sådan her?
Man vænner sig til det.
Og hvad hvis jeg ikke gør?
Der er altid en udvej, som Pete der slap ud.
I sin egen private kasse.
Robin.
Robin ...
Robin!
Hvorfor bliver du ved med at komme?
Det ved jeg ikke rigtig.
Du har ingen gavn af mig.
Du er nødt til at lade mig rådne op her nu.
Det ville ikke se så godt ud.
Og tilsyneladende ... så elsker jeg dig.
Du elsker ikke det her. Du kan ikke elske det her.
Det kan jeg tilsyneladende.
Men det vil jeg ikke have.
Forstår du ikke det?
Det gør det sværere for mig.
Ja, det kan jeg godt se.
Du ville hellere bare give op. Det ved jeg godt.
Og den forbandede maskine ...
... som bliver ved med at trække vejret for mig ...
Så det ser ud til, at du er nødt til at blive hængende et stykke tid, ikke?
Ja, desværre. - Det synes jeg ikke.
Jeg vil gerne have, at Jonathan lærer dig at kende.
Og måske -
- kan jeg gøre dit liv lidt bedre.
Jeg ønsker ikke din pligtfølelse.
Javel, helt fint. Helt fint.
Det der kender vi alt til.
Alt er så slemt, som det overhovedet kan blive.
Men jeg orker ikke at komme her og høre dig ønske, at du var død.
For du er ikke død. Og sådan er det med det.
Robin.
Jeg må kunne gøre noget for at gøre det mere tåleligt.
Få mig ud.
Det kommer ikke på tale. Beklager.
Er det nogensinde blevet prøvet?
Ingen så handicappet som Deres mand noget sted i verden -
- lever uden for et hospital.
Men jeg har iagttaget sygeplejerskerne.
Og havde vi en respirator hjemme, kan jeg ikke se, hvorfor det ikke skulle gå.
Lad mig forklare. Deres mand lever kun, fordi en maskine trækker vejret for ham.
Går den maskine i stykker, så dør Deres mand på mindre end to minutter.
Tilgiv min ligefremhed. Har jeg udtrykt mig klart?
Det bliver selvfølgelig trist at flytte efter alle de år -
- men siden Muriel døde, har jeg svært ved at få ordnet tingene.
Tingene kan stige en til hovedet. - Ja.
Der er meget at gøre. Er taget tæt?
Delvist.
Hvorfor er så mange af vinduerne muret til?
Det er mine værelser.
Muriel sagde, at det sparer en masse på varmeregningen.
Gjorde hun det?
Der er meget at gøre, men det kunne være noget.
Sagen er den -
- at jeg ikke har 12.000 pund eller bare tilnærmelsesvis det.
Jeg kan gå med til 11.000 ... eller endda 10.000.
Jeg kan ikke klare mere end 7000.
7000? - Kontant.
Og så slipper De for stedet for evigt ... Og Muriel.
Ja.
Mener De det? - Ja.
De ser frisk ud.
Godmorgen, skat. Godmorgen, Margaret.
Jeg er straks klar, mrs. Cavendish.
Er det noget, jeg kan gøre?
Ja, hvorfor ikke? Det er bare som en støvsuger.
Må jeg prøve?
Her.
Bare ... Ja.
Godt.
Åh nej, undskyld. - Lad mig.
Når jeg bliver vant til det, kan jeg godt klare det.
Hvorfor vil De klare det, mrs. Cavendish?
Dr. Khan ... Robin og jeg ville spørge Dem om noget, ikke sandt, Robin?
Kan den respirator kun fungere på hospitaler?
Tja, det er jo bare en maskine. Man sætter den til, og så kører den.
Hvorfor?
Robin forlader hospitalet.
Har De noget begreb om risiciene? - Ja.
Ja, der er risiko for, at han dør.
Robin ...
Enten fortsætter jeg med at leve her ...
... eller rejser, og så dør jeg måske.
Ja.
Men hvad venter vi så på?
Op ... - Skal vi ikke ned?
Nej, løft op i din ende, så vi kan få sengen ned.
Til venstre. - Jeg går til venstre.
Undskyld. Højre for dig.
Ja.
Så Robin skal ligge i den her seng? - Ja.
Og Dianas seng skal stå ved siden af? - Sådan vil hun have det.
Men Robin skal da have en sygeplejerske. - Ingen sygeplejerske. Kun Diana.
Jeg mener ...
Hun kan ikke være hos ham konstant. Hun er nødt til at tisse, ikke?
Hun har mig.
Fem pund på, at du ikke klarer den.
Hvad får jeg, hvis jeg gør?
Du får fem pund, dit fjols.
Top.
Klar?
På gensyn, gutter. - Held og lykke, Robin.
På gensyn, Paddy. Jeg kommer og henter mine fem pund.
Jeg kommer til at savne dig.
Hvor tror De, at De skal hen?
Vi henter min mand hjem. - De har ikke min tilladelse.
Er det her et fængsel? Er jeg Deres fange?
Hvad bilder De dem ind? - Det er patientens eget ønske.
Han kender risikoen. - Tilbage til afdelingen!
Diana, ring til politiet. Sig, jeg bliver tilbageholdt mod min vilje.
Undskyld ... Hvad sagde De?
De har ingen ret til -
- at beholde mig her.
Selvfølgelig. Værsgo.
Lad os komme af sted. - Gør, som De vil.
De er død om to uger.
Klar? - Ja.
Nu kommer posen på.
Sådan.
Hvordan klarer han det? - Godt indtil videre. Klar?
Løft.
Går det, Diana? - Forsigtig ned.
Gør plads.
En, to, tre, løft!
Hold ham lige. Rolig.
Forsigtigt.
Han skal op i sengen derovre, så vend ham.
Sådan. - Til venstre.
Den skal stå på bordet, og ledningen skal være på venstre side.
Lad den stå der.
Harry, kommer du herhen? Bengy, ned fra sengen.
Du skal gøre det samme som mig.
Hold ledningen. Han siger, hvis det går for stærkt.
Col, han skal op i sengen.
En, to, tre, løft!
Sådan.
Det er fint.
Jeg tager lige dine sko af, Robin. - Er den tændt?
Vi bytter rundt på dine slanger nu, skat.
Den er tændt.
Går det, skat?
Ja, det tror jeg.
Gudskelov.
Tænk, at det virker. - Ja, det virker.
Vil du hente Jonathan? - Selvfølgelig.
Her er vi så ... i vores nye hjem.
Hvordan har du det?
Meget bedre.
Hvad hvis strømmen går?
Så bruger man en håndpumpe.
En fiks ting.
Se, hvem der er her.
Hejsa. - Sådan ...
Se, Jonathan.
Det er far.
Halløj, Jonathan.
Halløj, min kære dreng.
Det er Bengy.
Godnat, skat.
Godnat, min elskede.
Diana.
Di... Di...
Har du slået dig, skat? Ih altså.
Skal vi finde far? Hvor gemmer far sig?
Hvor er far? Derinde. Skal vi finde ham?
Hvad laver den uartige far? Far?
Jonathan, Jonathan ...
Far?
Robin?
Åh nej. Robin ...
Robin? Robin? Robin?
Kom nu, kom nu. Robin? Robin?
Åh nej.
Kom nu ... Åh nej.
Det var interessant.
Åh Gud.
Jeg har gemt det bedste til sidst. Den tilbragte krigen i mit beskyttelsesrum.
Den ser god ud, Teddy. - Det er den.
Og god vin fortjener gode glas. Det her er til henrivende Diana.
Det er mig. - Mary, Katherine, Bloggs, David.
Davs, Biggles. Værsgo, skat.
Og Tid? - Nej, ikke til mig.
Tid drikker kun Dubonnet. - På min fødselsdag.
Åh, det havde jeg nær glemt. - Han sover. Skål for Jonathan.
Tillykke med fødselsdagen, Jonathan.
Jeg har faktisk tænkt på, hvordan det ville være -
- at blive fuld. Da jeg jo på forhånd ikke kan stå på benene.
Mekaniske apparater skal stresstestes, så man ved, hvad de holder til, så ...
Den er god.
Interessant eksperiment. Robin ville dø, men du kunne nok forbedre din maskine.
Al udvikling har sin pris.
Elforsyningen er som regel det svage led. Strømmen går jo jævnligt.
Hold op. - Jeg ræsonnerer bare.
Det er hans job. - Job? Han er professor i Oxford.
Rolig, den kan drives ved håndkraft.
Hvad så om natten? - Jeg er her jo.
Men du skal også sove. - Nej, hun er en maskine.
Robin vækker mig om nødvendigt, ikke skat?
Robin laver en lyd.
Som en and. - Det er en høne.
Kan du lyde som en høne, Robin? - Jeg hader dig, Bloggs.
Ikke noget videre. Jeg ville meget hellere have en klokke.
Hvad kan du bevæge?
Luk øjnene, alle sammen.
Du kan bevæge hovedet. Jeg har set dig gøre det.
Jamen så ...
Bevæg hovedet.
Ja, det kan jeg godt få lidt sjov ud af.
Det er fantastisk.
Skat ... - Flaske?
Ja, hvorfor ikke?
Men hør her ...
Du ved de Marconi-aktier, som jeg købte efter et tip fra Justin?
De har næsten fordoblet deres værdi.
Er det sandt?
Du store. Bare Justin også fik noget ud af det.
Han får en meget behagelig følelse af ...
... at hjælpe en, som er langt mindre heldig.
Stakkels Robin.
Lam på livstid.
Ja. Og hans stakkels kone skulle vist være en helgen.
Det er hun. - En pragtfuld helgen.
Skat, kan du ikke ringe til Teddy Hall?
Jeg har lige fået en idé.
Robin ... - Det var satans.
Mine damer og herrer, må jeg præsentere Cavendish-stolen.
Fantastisk. - Træd nærmere.
Nu er du ustoppelig. - Ikke dårligt, vel?
Hvad hvis den går i stykker? - Utroligt, Teddy.
Venstre, venstre ... Venstre! Åh, hunden smuttede. Bengy!
Robin, hvordan føles det? - Fandens fantastisk!
Kører respiratoren lidt hurtigt? - Måske lidt.
Er det bedre? - Ja, det er bedre.
Hvor længe holder batteriet? - Tre timer, tror vi.
Vil man ikke gerne vide det? - Den kan også sættes i stikket.
Teddy, du er et geni. - Det viste sig at være ret enkelt.
Jeg brugte en cykelkæde og et cykelnavgear. Hvorfor har ingen gjort det før?
Det kan jeg godt fortælle dig. Det er, fordi du ikke er læge.
Ingen fortæller dig, at det er umuligt.
Goddag, fru oversygeplejerske. - Vi skal møde dr. Khan.
Goddag, dr. Khan.
Paddy ... - Robin ...
Det må jeg nok sige.
Heldige kartoffel. Hvad i alverden er det?
Har De tilladt denne tingest på min afdeling?
Jo, jeg ...
Vores patienter har det svært nok i forvejen -
- uden at man giver dem falske forhåbninger.
I Deres land er det måske almindeligt, at man driver gæk med folks liv.
Det er det ikke her. Er det forstået?
Godt.
Herligt at se Dem, dr. Entwistle.
Manden er en opblæst idiot. De må have lyst til at slå ham.
Tro mig, jeg er vant til det.
Han burde da ønske stole som denne til alle sine patienter.
Paddy, du skylder mig fem pund. - Nu ikke så hurtig, kammerat.
Du kunne falde af pinden i morgen.
Er den sikker, doktor? - Det ved jeg ikke.
Jeg har aldrig set magen til. - Den kører otte kilometer i timen.
Med vinden i ryggen.
Jeg ville vente lidt og afprøve dens begrænsninger.
Helt rigtigt. Lad mig finde bristepunktet.
Vi bruger ikke Robin som forsøgskanin. - Det er vel lige præcis det, vi gør.
Du har det bedre end alle de andre. - Stakkels gamle Paddy.
Jeg ville ønske, vi også kunne få ham ud.
Tænk at lukke dem ud i den tilstand. - På gaden hvor alle kan se dem.
Tro mig, de damer, mine kvaler overgår langt Deres.
Forleden fortalte Bloggs, at alle vores venner troede, at jeg ville forlade dig.
De betragtede mig åbenbart som en forkælet fæ.
Du var et forkælet fæ.
Det forhindrede da ikke dig i at jagte mig.
Nej, jeg har intet imod fæ, så længe de er kønne.
Men nu hænger du på mig. - Ja, det gør jeg vel.
Tænk på alle de affærer, jeg kunne have haft.
Også jeg. - Det er ikke for sent for dig.
Er det ikke?
Og så komme tilbage og opdage, at du var smuttet, mens jeg var ude?
Ja, det ville spolere festen, ikke? - Ja.
Et øjeblik ...
Se, jeg har fundet far.
Det er far, da han var soldat.
Har han været soldat? - Ja, det har han.
Og så ...
Det er os, da vi var i Afrika. Der blev du født.
Og hvad er det for nogen? - Elefanter.
Så I elefanter? - Ja.
Hvor er I heldige. - Ja, det var vi.
Kan vi tage til Afrika en dag, far?
Det er jeg meget ked af.
Det er jeg også.
Nå, jeg må hellere tage mig af teen.
Kan vi ikke godt tage til Afrika, far?
Sikke et eventyr, det ville være. - Jeg kan skubbe dig.
Det er ret langt at skubbe, J. - Det gør ikke noget.
Er du kvik? - Ja.
Kan du bevise det?
Godt, det er du måske. Ved du hvad?
Måske er du stærk nok.
Mor ... - Ja.
Det her med at skubbe rullestolen ...
Er det hårdt over længere strækninger? - Det er hårdere end en barnevogn.
Jonathan ...
Det her må vi tænke over, ikke?
Som designet af Dem, mr. Cavendish. - Vær høflig.
Den kan klare op til 140 kilo.
Hydraulisk lift. Det finder man ikke i nogen andre Bedforder.
Hvad synes De?
Hvad er der?
Det er lidt mørkt heromme.
Jeg føler mig næsten som bagage.
Jeg tænkte bare, at eftersom rullestolen skal kunne være der -
- så virkede lastrummet som ...
Ja ... Ja. Har De siddet omme bagi?
Mig? Nej. Men jeg er jo heller ikke ...
Jeg er ikke ...
De er ikke bagage, vel?
Tro nu ikke, jeg ikke er taknemlig. Det er jeg.
Vil De gerne sidde på forsædet?
Det er næppe muligt, vel?
Jeg formoder, at hvis jeg fjernede forsædet ...
Vent på mig. - Pas på!
Den lille burde skydes.
Robin er fantastisk, ikke?
Det er ikke kedeligt. - Du er god at tale med, Robin.
Mor! Mor! Jeg skal slå nu. - Glimrende. Giv dem en omgang.
Held og lykke.
Lucy gik fra mig for en måned siden.
Det har været længe undervejs.
Det gør mig ondt, Rory. Det må være hårdt for dig.
Livet er noget værre møg.
Her gør man sit bedste -
- og så ud af det blå, bang! Og så styrter alt i grus.
Rory, tag mit glas, så skåler vi.
Hvad skåler vi for?
Nye tider.
Du har ødelagt skinken. - Den har du lavet.
Jeg har lavet det her. Vil du have? - Ja. Tak.
Se lige Robin. Hvordan gør han det?
Han friede til mig i går.
Selvfølgelig. - Og jeg er umådelig glad for ham.
Du er vores eneste pige, Bloggs. - Hold bøtte.
Men han er ingen skønhed.
Er han direkte grim?
Ja.
Nej, nej, det er herligt.
Hvorfor?
Fordi smukke mænd er luddovne. Grimme mænd får tingene gjort.
Det er så meningsløst ... - Ja, du har ret.
.. fortabt i mørket og stilheden, men det gør ondt.
Og jeg ved, jeg kommer over det -
- men det tager tid, og lige nu har jeg brug for ...
Seks point.
Far! Far, så du det?
Flot, Jonathan!
Nå ...
Hyggede du dig?
Du var omgivet af beundrere.
I lige måde.
Var jeg? - Ja.
Rory Stewart, for eksempel. - Åh, Rory.
Lucy har virkelig gjort ham ondt.
Jeg har virkelig ondt af ham.
Han siger, at han tilbringer aftenerne alene foran tv´et.
Jeg formoder, at han gerne så, at du lindrer hans ensomhed.
Men det har jeg ikke tænkt mig. - Du må gerne, hvis du vil, skat.
Jaså ...
Så du giver mig tilladelse.
Jeg er nogle gange bekymret for ...
At du ikke morer dig nok. - Du skal ikke bekymre dig om mig.
Jeg har det fint.
Er du sikker? - Det skulle jeg mene.
Vi klarer den jo, ikke?
Det er nemt for mig.
Jeg sidder bare her, mens du slider.
Gode gamle egoistiske Robin.
Diana, skal vi ikke stikke af sammen?
Hvorhen?
Til Spanien.
Til Spanien? Det kan vi ikke, Robin.
Robin ... Åh, du mener det faktisk, ikke?
Hvordan i alverden gør vi det? - Vi flyver da.
Skat, hvordan får vi dig om bord på flyet?
Du godeste!
Går det, Jonathan? Og Bloggs?
SPANIEN 1971
Du begynder. - Det er noget, der begynder med ...
Huset ligger ved stranden. Jeg har en lang ledning med, så du kan være ude hele dagen.
Huskede du min parasol?
Ja, og flere liter solcreme.
Du er bare en engel.
Vi bør få opladet batteriet til stolen. - God idé.
Bloggs ...
Kan du se en ledning på gulvet? Jeg kører.
Ja.
Der er et udtag på siden på rullestolen. Sæt ledningen i stik nummer to.
Ja, her er det. Stik nummer to? - Ja.
Ja ...
Åh nej. Undskyld ...
Respiratoren. - Den brænder!
Hvad skete der med ...? Robin? Robin?
Går det, Jonathan?
Find håndpumpen!
Vi må have døren op. - Ja, ja.
Åbn Robins dør. Jeg standser ...
Robin?
Bloggs, tasken.
Jonathan, er du all right?
Beklager, Robin. - Jeg vidste, sådan noget her ville ske.
Hvad gjorde jeg? - Aner det ikke. Respiratoren er itu.
Robin, hvordan går det? - Fint.
Jonathan ...
Ved du, hvordan man laver den?
Nej ... Nej, det gør jeg ikke.
Undskyld. Jeg ved ikke, hvad jeg gjorde.
Det gør jeg heller ikke.
Goddag, den dame og de herrer. Har De brug for hjælp?
Taler De engelsk?
Ikke meget. En lille smule.
Vi skal bruge en mekaniker. - Nej, vi skal bruge en telefon.
Telefon ... - Åh, telefon.
Ja.
Torredembarra er den nærmeste by. Skal jeg køre Dem?
Jeg kører Dem til Torredembarra for at finde en telefon.
Ja, ja, ja. Jonathan, giv mig min håndtaske.
Tak. - Godt, så kører vi.
Bloggs, Bloggs ...
Det går ret hurtigt. Det er ikke nødvendigt.
Ikke så hurtigt, jeg er ikke en ballon.
Bloggs, tag med manden, find en telefon og ring til Teddy Hall.
Han er hjemme eller i værkstedet. Det er nummeret til Littlemore.
Sig, hvad der er sket, og at vi venter. - Ja. Skal han flyve hertil fra England?
Ja. Kør nu.
Bloggs, når du alligevel er ude, så få fat i -
- lidt pølse og et godt brød.
Og en flaske rødvin og en proptrækker.
Held og lykke.
Jeg siger ikke noget. - Hvordan går det, hr.?
Jeg håber, du kan høre mig. - Undskyld.
Ganske behagelig temperatur.
Det minder mig om ... Nairobi.
Går det godt, Jonathan? - Ja. Helt fint. Det er ret let.
Du gør det fantastisk, skat. Jeg tager over lige om lidt.
Det går fint. Jeg mener det.
Åh nej. Hvad må de ikke tro om os?
Hvorfor? Vi holder ferie og er på en rasteplads. Det er helt normalt.
Skål.
Skål, skat.
Gud den almægtige -
- holder af at spille os et puds.
Men hans spøgefuldheder har altid et formål.
Han siger, at Gud spøger.
Denne stakkels mands lidelser -
- bringer os sammen i lovprisning.
Så vi holder fest.
Det er da ikke så tosset.
Skål for livet.
Ved du, hvem der ville elske det her?
Paddy.
For himlens skyld. - Teddy!
Goddag, min skat.
Du kunne da i det mindste være på gravens rand.
Hvad ...?
Hvad fanden er det her?
Sådan. Lad os så få tændt for hende.
Godt, at nogen glæder sig.
Guderne må vide, hvordan I har spoleret den så grundigt.
Det var min skyld. - Og hvad laver I forresten i Spanien?
Det er vist desværre min skyld.
Den er ikke bygget til transkontinentale rejser.
Det må du undskylde. Jeg ville se solen stå op over Middelhavet.
Den står også op over Drayton St. Leonard´s.
Teddy ...
Det er faktisk godt, du er her. Jeg har planer om en endnu større flugt.
Jeg redder dig ikke igen.
Denne gang gælder det ikke bare mig. Der er en hel del flere, som skal reddes.
Så kører vi!
Trækker den stol vejret? Den er som en sovende løve. Pragtfuldt.
Er det dr. Clement Aitken? Udmærket.
Og Teddy. Det er Teddy Hall.
Du godeste.
Jeg har aldrig set noget lignende. Har De bare fundet på den?
Stort set. - Ellers sker der jo ikke noget.
Ham kan jeg lide. Er han læge? - Og chef for handicapforskningsfonden.
Som han opfandt. - Og blev chef for.
Hvis ingen andre gider, må man jo selv. Hvad er så det her?
Jeg arbejder på en forbedret version.
På den første model er batteriet ret ringe -
- og pumpen larmer meget, så jeg prøver med en solenoide.
Hvad er batteritiden? - På den nye model omkring seks timer.
Hvor længe har De levet sådan her?
11 år. - Utroligt.
Hvis jeres stole virker, skal jeg bruge mange.
Hvor mange? - Hundredvis.
Jeg har selv kunnet finansiere arbejdet hidtil -
- men skal vi producere, får vi brug for betragtelige midler.
Ministeriet er nødt til at tage højde for omkostningseffektiviteten.
Den forventede levealder for poliopatienter er under gennemsnittet.
Jeg beklager. Jeg kan ikke finde rimelig grund for en bevilling.
Jeg er nødt til at følge reglerne.
Regler er utrolig lammende, ikke sandt?
Jeg føler naturligvis med Dem. - I lige måde.
AFSLÅET
Navn? - Lady Jane Neville.
Og god for?
Mindst 1000, hvis hun er i humør til det.
Skal vi være tapre eller ynkelige?
Afgjort tapre.
Gamle velhaverenker er hårde som stål.
Hvorfor laver han den besynderlige lyd?
Det er rullestolen. Den trækker vejret for ham.
Er De sikker på, at det er sikkert for Dem at være ude?
Det er gået hidtil.
Og hvad er det præcis, De vil have af mig?
Vi vil have flere af de her stole. - Ja, til folk som Robin.
200 pund per stol.
Og det er alle pengene værd, ikke? - Nja ...
Det bliver fem for 1000 pund. - 1000 pund?
Eller ti for 2000 pund.
2000 pund?
Vi vidste, vi kunne regne med Dem.
Fordi De er så generøs. - Ja.
Jeg har normalt ikke svært ved at sige nej til nassekarle -
- men når De sidder der -
- og hvæser lige for næsen af mig -
- bliver jeg vel nødt til at punge ud.
Det er meget venligt at Dem. - Meget venligt.
Det her er sgu fantastisk.
Er du tryg ved det? - Jeg er sgu rædselsslagen.
Goddag, alle sammen.
Jeg hedder dr. Clement Aitken og er chef for handicapforskningsfonden.
Her i landet har vi hundredvis af stærkt handicappede patienter -
- som i dag lever hele livet i hospitalssenge.
På verdensplan er der tusinder. Tror De, at de kan lide det?
Hvis I vil ud i det fri, så skrig!
Hvor mange tusind på verdensplan? - Titusinder, måske flere.
Ingen har troet, det er muligt at leve som dig.
Så må vi vise dem det. - Vil du nu på verdensturné?
Der er snart en konference i Tyskland -
- om at leve med alvorlige handicap. Alle de førende eksperter kommer.
Hold da helt fest, hvis de fik dig at se.
TYSKLAND 1973
Han burde da ligge på hospitalet. Ikke?
Korrekt. Det burde han ikke.
Har du tjekket, at rullestolen passer ind? - Selvfølgelig. Hvad tror du om mig?
Gudskelov. - Jeg troede aldrig, vi ville nå frem.
Undskyld, det var nok min fejl. - Vi bakker.
Ret den op og kør ind.
Det går ikke.
Hvis skyld er det her så? - Det bliver vist svært.
Jeg vidste ikke, jeg skulle måle døråbninger.
Hjulene er i vejen. - Træk ham tilbage.
Hør her ... Vi er nødt til at tage den inderste dørkarm af.
Flot, Clem. - Clem har klaret den.
Clem klarede den sgu. - Flot.
Hurtigt. - Ind med ham.
Undskyld.
Strålende.
Vi har en aftale med direktør dr. Langdorf.
Ja, det er i orden.
Det her skal du se, Robin.
Lad mig gå først ind. Du kan give dem et chok.
Doktor Aitken? - Ja.
Det er mig en ære. Erik Langdorf, direktør.
Det er mine medarbejdere.
Jeg har hørt meget om Deres omsorg for de handicappede. Hospitalet er berømt.
Vær så venlig.
Fortrinligt moderne maskineri.
Og her er pinligt rent.
Rullestolen har en respirator.
Jeg beklager meget. Jeg har sagt, at de skal gå.
Hvis han skulle dø her på området ... - Dø her? Herregud, han må væk.
Straks.
Han må forlade stedet. - Selvfølgelig, hvor dumt af mig.
De må forstå. Vi hører under Bundesministerium des Innern.
Skulle der ske noget ... - Indenrigsministeriet?
Home Office?
Driver de ikke også fængslerne?
Jo, det tror jeg.
Mange tak, dr. Langdorf -
- for at bruge så meget tid på os.
Lad mig begynde med et interessant faktum.
På denne konference, som handler om stærkt handicappedes livsvilkår -
- er der ingen handicappede til stede.
Doktor Aitken, tilgiv mig, men ...
De stærkt handicappede patienter ligger i respiratorer.
Så hvordan skulle de kunne være her?
Må jeg præsentere -
- mr. Robin Cavendish.
All right.
Hvis jeg stiller den der ... - Fint.
Robin, du har et spørgsmål til vores værter.
Ja, det har jeg.
Hvorfor holder I jeres handicappede i fængsler?
I fængsler?
Nej, nej.
Vi har de bedste faciliteter i verden.
Ja, men de drives af fængselsvagter.
Slet ikke.
Patienterne holdes ude af syne.
De behandles ikke som en del af det raske samfund.
Tag Deres ord i Dem. - Mr. Cavendish vil ikke fornærme.
Han hævder bare, at de stærkt handicappede -
- kan integreres bedre i samfundet.
Præcis. Jeg kan se -
- at I alle er dybt engagerede i jeres handicappede.
Det kan jeg se.
Men når I ser på mig ...
Hvad ser I så?
Ser I en skabning ...
... som knap nok er i live?
Eller ser I et menneske, som er undsluppet den indespærring -
- som hospitalsmurene udgør?
Jeg har en maskine ...
... under mit sæde, og den trækker vejret for mig.
Og hjemme har jeg en respirator ved min seng.
Jeg har også enestående venner.
Og vigtigst af alt har jeg min kone.
Men som I ser, kan jeg ingenting selv.
Alligevel sidder jeg her.
Da jeg blev lammet, ville jeg dø.
Ja, jeg ville dø.
Men det tillod min kone ikke.
Hun sagde, at jeg var nødt til at leve.
For at se vores søn vokse op.
Så jeg levede videre -
- fordi hun sagde, at jeg skulle.
På grund af hende.
Og med hende.
Og for hende.
Og hver eneste dag siden da ...
... har jeg accepteret risikoen for at dø.
For jeg vil ikke bare overleve.
Jeg vil leve helt og fuldt.
Så jeg bønfalder jer ...
Tag tilbage til jeres hospitaler -
- og fortæl jeres handicappede patienter -
- at de også kan leve helt og fuldt.
I har alle magten ...
... til at åbne portene ...
... og befri dem.
Jonathan!
Hjælp mig med at lægge ham på siden.
Jonathan, hjælp mig med at lægge ham på siden.
Sådan.
Det skal nok gå, skat.
Det skal nok gå.
Nu kan vi lægge ham på ryggen igen.
Det skal nok gå.
Robin?
Prøv at tørre lidt op.
Det skal nok gå.
Det skal nok gå, min kære dreng.
Det her sker desværre efter et antal år i respirator.
Lungehinderne bliver irriterede.
Man får små sår og blødninger.
Faktum er, at det bliver værre. Flere og større blødninger.
Og risikoen er -
- at du drukner i dit eget blod.
Kan du huske den historie i Kenya om ...
... Mau Mau-fangerne?
Ja.
Deres leder sagde:
"Jeg giver mine folk tilladelse til at dø."
Og da morgenen kom ...
... var de alle gået bort.
Og jeg har besluttet, at tiden også er inde for mig.
Jeg har tænkt mig at slippe grebet.
Og hvad med mig?
Du bliver endelig fri.
Jeg vil ikke ... Nej!
Nej.
Gud, hvor er du dog dum.
Hvad tror du, jeg har lavet i alle disse år?
er
Undskyld, Jonathan.
Jonathan ...
Lad hende hellere være.
All right, fint.
Du får det, som du vil. Det gør du altid.
Men sig aldrig, at du gjorde det for min skyld.
Du ved godt, at det er ulovligt, ikke?
Jo, men hvem får det at vide?
Hvis Diana eller Jonathan skulle blive indblandet -
- kan de havne i fængsel.
De bliver ikke indblandet.
Men hvad med dig? - Mig ...
Jeg har brudt reglerne hele mit liv.
Bare lov mig, at du ved, hvad du beder om.
Jeg ved godt, hvad jeg beder om.
Vi må få noget fut i ham.
Få ham til at slippe de her morbide tanker.
Få ham til at se, at vennerne har brug for ham.
Colin, vi skal ikke holde Robin i live for hans venners skyld.
Nej, selvfølgelig ikke.
Men jeg regner da med, at de gerne vil sige farvel.
Davs.
Toby. Han fortæller alle, at det er hans afskedsfest.
Også pigerne? - Trevor!
Pas på trinene.
Du planlægger en ny stor flugt.
Det er tid til at tage af sted.
I hvert fald for mig.
Præcis ligesom sidste gang.
Du venter ikke på dine venner.
Nej, du er for langsom for mig, Paddy.
Du skylder mig fem pund.
Det her er en Saint-Émilion 59.
Min sidste flaske af en af alle tiders største vine.
Jonathan, glas?
Teddy ...
Robin. - Harry.
Vi har været venner i mange, mange år.
Jeg vil bare sige ...
Harry!
Jeg ødelagde stolen. - Nej, du gjorde ej.
Giv ham en slurk. - Her får du en styrketår.
Robin, du gamle. Din skål.
Jeg skåler for jer alle sammen.
Skål, Robin.
Farvel.
Tør dine tårer, min ven, fra din kind.
Ja, det er hårdt at si´ farvel
men jeg glæder mig nu alligevel.
Ikke flæbe.
Op med næbet.
Bag skyerne der findes altid glæde.
Bonsoir, farvel og skål igen.
Det er slut kaput, farvel.
Der er noget, jeg må have sagt.
Du skal vide, hvor meget du har betydet for mig.
Jeg har ikke altid haft det let.
Men hver gang, jeg er kommet her, er jeg taget stærkere hjem.
Og ikke fordi du har det værre end mig.
Nej, nej.
Det er den, du er, Robin.
Eller du har forvandlet dig til, guderne må vide hvordan.
Tak, Col.
Jeg vil komme til af savne dig.
Robin ...
Undskyld.
Elskede ...
Nu er det nok.
Ja.
Jeg regner med, at du ved det ...
... men for alle tilfældes skyld.
Ingen kunne have elsket dig så meget, som jeg har elsket dig.
Det ved jeg godt.
Min elskede.
Mit liv.
I lige måde, Robin.
Min elskede.
Mit liv.
Clem ...
Hej, Robin.
Tiden er inde.
Javel.
Hvornår? - I dag.
Nu.
Så er jeg hos dig 11.30.
Det er som en militæroperation, ikke?
Du kan regne med mig. - Synkroniser urene.
Jeg kommer.
Tak, Clem.
Vi ses snart.
Hent Jonathan.
Jonathan.
Nu skal I begge to høre rigtig godt efter.
Lige inden kl. 11.30 ...
... skal I gå ud af huset.
Og så skal I komme tilbage ...
... præcis klokken 12.
Okay.
Lov mig, at jeg når at sige farvel.
Ja, det når vi.
Hej, det er længe siden. Hvad skulle det være i dag?
Ikke noget til mig, tak. Mor?
Jeg er her endnu.
Dig først, Jonathan.
Farvel, far.
Jeg elsker dig.
Min søn.
Min dreng.
Du har givet mig meget mere, end du aner.
Nå ...
Jeg har ikke nogen afskedstale.
Det gør ikke noget, vel?
Nej.
Du har givet mig et vidunderligt liv.
Men ikke helt, hvad du havde forventet.
Nej.
Nej, heller ikke jeg.
Tak -
- fordi du valgte at leve.
Ved sin død var Robin Cavendish den respiratorpatient -
- som havde levet længst i Storbritannien. Han blev set som et medicinsk mirakel.
Apparaturet, som blev konstrueret af Robin og professor Hall -
- ændrede livet for tusinder af stærkt handicappede.
Diana giftede sig aldrig igen. Hun er nu farmor til trillinger.
Jonathan blev filmproducent.
Filmen er en hyldest til hans mor og til hans far -
- som valgte at leve og se ham vokse op.
www.DanishBits.org
Oversættelse: Lasse Glavind Medietekst Danmark